- Caroline este... - Posedată.
Posedarea ei nu e o halucinație.
Nu e apă sfințită. Am schimbat-o.
Nu aveai dreptul, Kristen.
Dacă vrei să faci experimente, vorbești cu mine.
Nu faci cum te taie capul.
Eu sunt Sheryl.
Leland. Voi pleca, dar voi aștepta afară, după colț.
Ketamină și pastile.
Unde ești, Doamne?
- Bine, care-i treaba? - Adică?
- Sunteți tăcuți. - N-avem ce ne spune.
- Un profet? - Da.
- Ai mai avut cazuri d-astea? - Nu.
- Descoperim dacă e pe bune sau nu? - Da.
Sunteți foarte distractivi în dimineața asta.
Hei!
Stați la rând! Noi așteptăm de dimineață ca să-l vedem pe profet!
- Sunteți de la biserică? - Da.
Intrați, vă rog.
E recreație. Așa o să fie pentru încă zece minute.
Casa ta e în pericol. Pleacă înainte să se afunde în întuneric.
Ce înseamnă asta?
Grace.
Bună. Eu sunt Grace. Vreți să luați loc?
- Da. - Mulțumesc.
Eu sunt David, iar ei sunt Kristen și Ben.
- Bună. - Îmi pare bine.
- Vrei să anunț siesta? - Nu, e în regulă.
Așadar... Vreți să știți dacă Dumnezeu îmi vorbește?
- Da. - Îmi vorbește.
Cum îți vorbește Dumnezeu?
Foarte rar.
- Îl auzi? - Da.
- Ce voce are? - O voce șoptită. Înceată.
- Îl vezi? - Nu.
Îl auzi acum?
Nu.
- De ce? - Nu are nimic de spus.
- Aștepți să aibă El ceva de spus? - Uneori. Alteori îi pun eu întrebări.
- Îl poți întreba ceva acum? - Da.
Aveți o întrebare?
Jeffrey Epstein s-a sinucis?
- Ben! - Ce-i?
Nu.
Cum a fost ucis?
Cu o pernă.
De ce a fost omorât?
Fiindcă le putea face rău unor oameni puternici.
E ciudat să împarți profeții oricui îți cere.
Spre deosebire de...
Deci îmi poți spune ce vrea Dumnezeu de la mine?
Da.
Ce vrea Dumnezeu de la mine?
- Ești în pericol. - În ce sens?
Ei știu de viziunile tale. Și vor să te oprească.
Tu trebuie să eviți roșul în următoarele șapte zile.
Aduce mai mult a răvaș decât a Dumnezeu.
Uneori, Dumnezeu e ca un răvaș.
De ce ai umflat aia?
Când vocea Domnului devine prea înceată, mă ajută să-l aud.
Așadar?
Pare sinceră.
- E suficient? - Nu.
Susține că profețește în numele lui Iisus?
- Da. - Și?
Și eu pot profeți în numele lui Iisus. Întrebarea e dacă am dreptate.
Ea are dreptate?
Pot să te întreb de ce am primit cazul ăsta?
- Fiindcă asta ți-e meseria. - Nu.
Milioane de oameni susțin că vorbesc în numele Domnului.
Dacă i-am cerceta pe toți, ne-ar trebui decenii.
De ce ea?
Vrem să știm dacă are dreptate.
- A mai avut dreptate? - Da.
- Cu ce? - Nu pot răspunde.
Verificați-i profețiile. Apoi, vorbim.
- Ce-a fost asta? - Da.
N-am idee.
Dar era un scrib acolo care nota profețiile ei.
Hai să comparăm profețiile ei cu datele.
Da.
Kristen, ai o clipă liberă?
- Nu suntem de acord. - În legătură cu această profeție?
În legătură cu noaptea trecută. Exorcizarea.
Asta ar trebui să fie un avantaj, nu o carență.
Mie așa mi s-a părut.
A fost până n-ai avut încredere în mine și ai vărsat apa sfințită.
Era singura modalitate.
Nu era. Dar chiar dacă ar fi fost, ai încredere în mine și spune-mi.
Dacă ți-aș fi spus, i-ai fi spus exorcistului?
- Da. - Și experimentul ar fi fost în van.
Nu era locul potrivit pentru un experiment.
Orice loc e potrivit pentru un experiment.
Doar așa rezultatul nu e alterat.
Atunci ai încredere în mine, susține asta în fața mea.
Și vom discuta.
Ai idee cât de ciudat e pentru mine să fiu implicată în asta?
Ziua fac cumpărături la Whole Foods, iar noaptea spun chestii de genul:
"I-ai fi spus exorcistului? "
Parcă m-am întors în Evul Mediu.
Bine. Ne vedem mâine!
Nu era. Dar chiar dacă ar fi fost,
ai încredere în mine și spune-mi.
Dacă ți-aș fi spus, tu i-ai fi spus exorcistului?
- Da. - Și experimentul ar fi fost în van.
Nu era locul potrivit pentru un experiment.
Orice loc e potrivit pentru un experiment.
- Stai, stai. - Ce e?
E greșit.
Nu e.
Nu e bine.
De ce?
Haide, iubito, sărută-mă din nou.
Te doresc mult.
- Pe cine suni? - Pe Kristen.
Am tras o sperietură cu nepoatele mele noaptea trecută.
- Haide, e cântecul meu favorit. - Toate sunt favoritele tale.
Ce să scriu?
"Alunecare de teren locală".
Alunecare de teren locală.
O alunecare de teren de 10 metri a avut loc în Queens noaptea trecută.
Terenul s-a destabilizat din cauza unei ploi recente,
iar pământul s-a căscat.
Multe vieți s-au salvat datorită unei femei.
- Nu înțeleg. Ce legătură are... - Am fost avertizată.
De aceea m-am mutat. Și mi-am avertizat și vecinul.
E doamna de la creșă?
- Da. - Care era profeția?
"Lasă-ți casa.
E în pericol de a se afunda în întuneric".
Trebuie să vorbesc iar cu ea.
Da.
Și eu.
- Stai. A prezis alunecarea. - Nu. A anticipat-o.
- E chestie de semantică. - Nu, nu e.
- E analiză științifică. - Stai puțin, Ben.
Cum adică "a anticipat"?
Alunecările de teren sunt fenomene naturale.
Există mai mulți factori predictivi.
S-au auzit sunete neobișnuite de destabilizare în acel cartier.
Crezi că a studiat factorii care au prezis alunecarea?
Nu, spun că există persoane intuitive care pun lucrurile cap la cap involuntar.
Lucruri de pe Facebook, de la știri.
Nu e o profeție, e natura umană.
- Kristen? - E adevărat.
Există persoane cu simțuri hiperdezvoltate.
Dacă visezi că se rupe o treaptă de la o scară sub piciorul tău,
iar a doua zi se rupe, asta nu e previziune.
Inconștientul tău îți comunică ce au observat simțurile tale
în fracțiunea de secundă când ai călcat pe ea.
Bine. Presupun că trebuie să mergem s-o vedem.
Pune tu întrebările de data asta, Kristen.
Desigur.
Mă duc la fotbal, mamă. Te iubesc.
- Ce e aia? - Ce?
- Bluza ta e roșie. - Da. E nouă.
Bine. O porți pe asta, te rog?
- De ce? - Nu-mi place cum iese roșul în evidență.
Ce ciudat.
Bună dimineața!
Vouă!
Bunico, mama vrea să-i port bluza.
De ce? Îmi place bluza aia.
- Fiindcă nu-i place roșul. - Ce?
- Mama devine ciudată. - Da.
- Mersi! - Zău, așa e.
- Pa! - Du-te și fă-le praf.
- Așa voi face. Te iubesc. - Bine.
Dacă nu-ți place roșul, de ce porți cerceii ăia?
Pari fericită. E vorba de noul tău iubit?
N-am nevoie de un băiat ca să fiu fericită.
Vrei să-l cunoști?
- Nu crezi că o să-l copleșim? - O să fie un test bun, nu?
- O să comand mâncare. - Nu, gătesc eu.
- La 6? - Și mai bine.
O să-l adori.
- Te simți bine? - Eu ar trebui să-ți pun întrebarea asta.
- Așa sunt de obicei? - Exorcizările? A fost prima pentru mine.
Am mai avut de furcă cu schizofrenici și psihotici la Bellevue.
Am avut o spaimă nocturnă din nou.
N-ai mai avut de mult.
Cu incubul tău, George?
La început era o fantezie sexuală standard.
Și apoi, din nu știu ce motiv, George i-a luat locul.
Despre ce era fantezia sexuală?
Nimic important.
Bine. Poți încerca ceva.
- Pastile? - Nu.
- Ai avut vreodată vise lucide? - Nu.
E o modalitate de a-ți controla visele.
Devii conștientă că visezi.
Iar apoi tu preiei controlul, nu el.
- Poftim. Leagă-ți asta la încheietură. - De ce?
Pune alarma de la telefon să sune din oră în oră.
- Da. - Uită-te la încheietura ta.
Privește șnurul albastru și pune-ți întrebarea: "Visez? "
Știu.
Dar tu pune-ți întrebarea.
Evident, nu visezi.
Dar, la noapte, mintea ta adormită
va continua ritmul de a te uita la încheietură.
Și atunci vei ști că visezi,
fiindcă lipsește șnurul albastru și te vei trezi din vis.
- Chiar funcționează? - Da. Încearcă la noapte.
E o modalitate de a-l înfrunta pe George.
Și ce fac atunci? Îl omor?
Nu. Îl confrunți, îl întrebi ce vrea.
Și spune-i: "N-ai nici o putere asupra mea.
Eu controlez acest vis. Pleacă".
"Uneori, visele mele se repetă în realitate".
Adevărat.
"Când și când, mă preocupă sănătatea mea".
- Prin astea îmi testezi... - Intuiția.
E făcut de armată.
S-a descoperit că unii soldați aveau un șaselea simț sporit
legat de poziționarea pe câmpul de luptă.
"Când și când, mă preocupă sănătatea mea".
- Întreabă-mă ce vrei tu să știi. - Vreau să știu asta.
Ba nu.
De ce nu-mi poți spune exact de ce să mă feresc?
De ce doar roșul?
De ce nu un accident cu o mașină roșie
sau un om cu cămașă roșie sau...
Fiindcă Dumnezeu e uneori precis, alteori nu.
E un pic convenabil, nu?
- Ce limbă vorbește Dumnezeu? - Cantoneză.
Mandarină. Engleză.
Ce se potrivește pe moment.
Altceva?
Fiica mea, Laura... Va fi bine?
Fii mai precisă.
Problema de sănătate a fiicei mele. Valva inimii ei își va reveni?
Da, își va reveni.
- Nu-ți place asta? - Nu, nu-mi place.
- Ar trebui să continuăm. - De ce?
Mi se pare o tâmpenie că sufli într-o jucărie și vorbești despre fiica mea.
Hai să revenim la test.
Îmi pare rău.
Nu trebuia să transform asta în ceva personal.
Chiar e ceva personal.
I-am făcut toate testele precognitive standard,
chiar și unele mai puțin convenționale.
A avut un punctaj de 50%.
Din punct de vedere psihologic, nu e o persoană intuitivă.
I-am verificat afirmațiile și...
- Profețiile. - Da.
Multe nu pot fi verificate.
- De ce? - Nu s-au întâmplat încă.
Și cele care s-au întâmplat?
Sunt exacte în proporție de 70%.
Nu e chiar un procent divin.
Unele sunt particulare și personale, sunt greu de verificat.
Monsenior, de ce facem asta?
- Hai să vorbim între patru ochi. - Nu.
Orice mi-ai spune, eu le voi spune lor, mai bine aud direct de la tine.
- E în regulă, putem ieși. - Nu, vreau să rămâneți.
- Ce e? - Codexul Poveglia.
Uită-te. E o reproducere.
- N-am auzit de el. - Nici n-ai fi auzit.
Puțini din afara Sfântului Scaun știu de existența lui.
- Ce e? - Profeții.
15 pagini de profeții.
Au fost transcrise de călugări pe insula Poveglia, în 1550.
De la Benedetto Lapuente, un martir cartoșian.
- Și asta e singura copie care s-a făcut. - De ce e la tine copia?
Unele profeții au fost respuse cuvânt cu cuvânt de profetul vostru.
- Doamna de la creșă? - Da.
- Cum e posibil? - Nu știu.
De 500 de ani, nici o copie a acestui document nu a ieșit din arhiva Vaticanului.
Doar Sfântul Scaun știe de existența lui
și doar papii au văzut profețiile cu ochii lor.
Cam cât de ad-litteram sunt profețiile ei?
De aceea v-am dat acest document. Traduceți-l și verificați.
Niște evaluatori de la Vatican au citit știrea asta desprea ea.
Și una din profeții s-a adeverit a fi identică.
Deci Vaticanul vrea să aflăm dacă ea spune adevărul?
Da. Și ar prefera să nu fie așa.
De ce?
Pentru că aceste profeții sunt dezastruoase.
Pentru cine?
Pentru toți.
Treaba asta e ciudată.
Chiar ne-ar da Vaticanul pe mână acest document secret?
Nu știu. S-au întâmplat lucruri și mai stranii.
- Cat ai tradus din el? - Cam jumătate.
Până mâine îl termin.
Stai așa. E cronometrul meu. Sună din oră în oră.
Ce ciudat.
Ce?
- Nu e la încheietură. - Putea să cadă?
- Visez? - Ai nevoie de ajutor?
Ai nevoie de ajutor?
Visez. Și știu că visez.
Pot prelua controlul.
Kristen!
Cine e ăla?!
Ce?!
În față!
- Ești a mea. - Nu!
Eu controlez acest vis!
Dă-te!
Ești în visul meu.
Ce vrei?
O mușcătură.
N-ai nici o putere aici. Eu controlez acest vis.
Acum, dă-te la o parte.
Doamne.
Acum știu de ce codexul a fost păstrat secret la Vatican.
Prezice sfârșitul bisericii catolice.
Da.
Dacă Grace spune adevărul?
E o problemă pentru noi.
Cum putea ști ce s-a scris în 1550?
Sunt și alte variante.
"Unii vin îmbrăcați în haine de oi, dar pe dinăuntru sunt niște lupi feroce".
Crezi că e un profet fals?
Vrem să fie un profet fals.
Ajută-ne să descoperim asta.
Ai viziuni cu Dumnezeu?
De ce întrebi?
E o întrebare din chestionarul nostru.
Ba nu e.
Dumnezeu te iubește, David.
Nu trebuie să-l vezi ca să fii iubit de El.
De unde știi că-l auzi pe Dumnezeu și nu pe altcineva? Sau altceva?
- Pe Lucifer? - Da.
Eu ajut oameni.
Lucifer nu are nici un interes să ajute oamenii.
Diavolul nu aduce daruri de putere ca să ademenească oamenii?
"Căci se vor ridica christoși falși și îi vor înșela chiar și pe cei aleși".
Da, dar "îi veți cunoaște după roadele lor".
Tu îl auzi pe Dumnezeu?
L-am auzit.
Dar nu ca tine.
Și câteodată nu sunt sigur cine îmi vorbește.
Ce semnifică asta?
Trei stele.
Tatăl, Fiul, Sfântul Duh.
De ce sunt pe pământ?
Nu e pământul.
- Ce e? - Geometrie sferică.
- Un triunghi în spațiul tridimensional. - O piramidă.
Practic, e un triunghi Euler.
David, sunt eu. Mi-am dat seama ce a desenat Grace.
David?
Ești acasă?
Vin.
Bună. Scuze, dar aveai telefonul închis. Mi-am dat seama ce a desenat Grace.
Privește.
Spațiile nu sunt alandala. Se potrivesc în codex.
Ești bine?
Da. Bine.
Arată-mi.
Deci... Aici.
Uită-te la spații.
Vezi?
Adică... Măiculiță!
Bine.
Putem face asta mâine.
Nu, nu, nu.
Odihnește-te și vorbim mâine.
Cine ești?
- A venit, a venit. - Răspund eu.
Ce frumușică ești!
- Măi să fie! O la la! - Gata, încetați.
Sunteți prea dramatice.
Unde e mama voastră?
O reține munca. Dar ajunge în curând.
- Da, o să aducă brioșe sau altceva. - Bine, bine.
Faceți curățenie.
Bună! Ai ajuns devreme.
Eram nerăbdător să-i cunosc pe toți.
Fiicele mele!
Nu ai lumânări care să se asorteze.
Sunt ori lumânări aniversare, ori lumânări parfumate.
Doamne! Am uitat complet că în seara asta îți cunosc iubitul.
N-are nimic. Am pregătit cina împreună.
Ascultă.
Nu e cine știe ce bucătar, dar el se crede bun, așa că fii îngăduitoare.
Am înțeles. Unde sunt fetele?
Sus. Lee le place, habar n-am de ce.
Și fii politicoasă, te rog.
Îi e frică că nu va face o impresie bună.
- Desigur. - Mulțumesc.
Îmi place cafeaua, îmi place ceaiul!
Îmi place să danseze diavolul cu mine!
Numără până la șapte. Ești în rai.
Numără până la șase și ești în groapă.
Unu, doi, trei, patru, cinci,
șase, șapte!
- Mamă! - Bună, mamă!
Dânsul e Leland.
E de treabă. Ne place de el.
O să-ți placă de el.
Ce chestie. Eu și mama voastră ne cunoaștem.
Bună, Kristen.
N-am făcut legătura dintre tine și Sheryl.
Vă cunoașteți?
- De unde vă cunoașteți? - De ce nu spui ceva?
- Stați aici. - De ce? Stai!
La parter. Acum!
E adevărat, Kristen.
N-am știut că Sheryl e mama ta. Ce mică e lumea.
Cina e aproape gata.
Nu o să-ți vină să crezi. Eu și Kristen ne știm de la muncă.
- De la noul loc de muncă? Serios? - Nu, de la procuratură.
Și eu sunt psiholog criminalist acolo.
Glumești!
Nu. Dar n-am făcut niciodată legătura.
Trebuie să discut cu Leland ceva legat de muncă, mamă.
Pe aici. În garaj.
Nu puteți vorbi după cină?
Nu, trebuie să vorbim acum. Hai, prin bucătărie.
Bine, dar să nu stați prea mult, da?
Biroul meu e în spate.
Ce frumos e aici. Trebuie să-mi iau și eu așa ceva.
E deschis.
Ce poze!
Cine ar fi bănuit că îți place aventura?
- Kristen, Kristen. - Taci naibii!
Știu că au existat neînțelegeri între noi.
- Doamne. - Taci! Nu mori din asta.
Nu am atins arterele carotide sau vena jugulară.
- De ce faci asta? - Ține ăsta strâns la gât.
Nu vreau nici o picătură din sângele tău pe podeaua mea.
Nu te întorci aici. Niciodată.
Nu te vezi cu fetele mele. Nu te vezi cu mama mea.
Nu te vezi cu mine.
Ai 20 de minute ca să ajungi la Urgențe,
după vei ameți de la pierderea de sânge.
Ai nevoie de 20 de copci. Ai înțeles?
Niciodată nu m-ai excitat într-atâta.
Pleacă, până nu tai mai adânc.
Ia-o ocol până la mașină.
- E revoltător. - Da, obișnuiește-te.
Ai 18 minute.
Ține prosopul apăsat!
- Hei! - Bună, mamă.
A avut loc un accident și Leland a trebuit să meargă la spital.
Ce?!
S-a tăiat la gât într-un piolet din garaj, așa că a trebuit să plece în grabă.
Ce tot spui? Unde e?
Nu e în spate. A plecat.
N-a vrut să împrăștie sânge prin casă.
El a gătit asta?
Kristen, de ce n-ai venit după mine?
Se grăbea. Leland a făcut asta?
Da. De ce te comporți ca o lunatică?
Doamne, ce faci?
- Fac curat. - Mamă?
- Nu trebuia să luăm cina, mamă? - Ba da.
O să încălzesc pizza de ieri seară.
- Credeam că luăm o cină adevărată. - Asta facem.
Vă aduc mâncarea în cameră, duceți-vă sus.
Ai făcut o regulă. Nu avem voie să mâncăm sus sau în pat.
Corect. Duceți-vă!
- Unde te duci? - Tu ce crezi? După el.
Nu, mamă. Stai.
Nu-l mai vreau la mine în casă.
- Ce?! De ce? - Pentru că e un om rău.
Dumnezeule!
Kristen, eu și taică-tău nu ne împăcăm, bine?
Ce?! Nu e vorba de asta.
Mă întâlnesc cu alți bărbați. Obișnuiește-te cu ideea.
- E un psihopat, mamă. - O, Doamne.
Un lucru ți-am cerut, să fii drăguță cu el.
Bună. Da, unde ești? Știu, acum am aflat.
Îmi pare foarte rău. Vin imediat.
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte, opt, nouă, zece!
Nu e corect! Ai făcut-o dinadins, ca să pierd!
Cum să nu fie corect? A fost foarte corect.
- Nu e corect! - Da! În sfârșit.
Doamne, ce foame mi-e.
Povestiți-mi despre noul prieten al bunicii.
- E de treabă. - Da, ne place de el.
- Mamă, pizza asta e rece. - Da, e rece.
- De ce n-ai încălzit-o? - Exact.
E rece, mamă.
Ce-s astea? V-a dat cadouri?
Da, sunt jurnale.
- Uite, au unicorni pe ele. - Sunt drăguțe.
- Uită-te la al meu. - Da, chiar sunt frumoase.
Ce e ăsta? El a făcut desenul ăsta?
Da, ne-a învățat cum să desenăm.
E bunicel la desenat.
Trebuie să le iau.
- Ce au jurnalele? - Mamă!
Mâncați-vă pizza rece! Mă întorc.
Salut. Ați apelat căsuța vocală a lui David Acosta.
Lasă un mesaj și te sun eu.
Știu. Marfă, nu?
Grace a desenat încă trei profeții asemănătoare,
dar nu se potrivesc în paginile pe care ni le-ai dat.
Asta ne face să credem că ne ascunzi altele.
- Ați tradus-o? - Da.
Ne ascunzi pagini?
Codexul are 280 de pagini. Asta e doar o parte din el.
Ce zice?
Profeția completă nu e despre sfârșitul bisericii catolice.
E despre sfârșitul lumii.
Bine.
Uite ce trebuie să faceți.
Duceți-vă la Grace
și puneți-o să deseneze tot ce știe despre Codex.
Ce spui? Că e un profet adevărat?
Sau unul fals. Duceți-vă la ea.
Convingeți-o să-și termine profeția. Apoi, vom ști.
- Ce părere ai? - Ce?
E un profet adevărat? Te-ai țicnit?
- Atunci, cum? - Bine.
Vaticanul zice că are un document super secret
pe care nu l-a văzut nimeni, niciodată. Nimeni!
Doar mulți papi și noi, trei neica nimeni din Queens.
Vreme de cinci secole nimeni nu l-a văzut.
E aceeași organizație care nu poate să controleze pedofilia.
Uite părerea mea.
Acel document a trecut prin mâinile a mii de oameni de-a lungul secolelor
și tuturor li s-a spus același lucru:
"Ești special. Doar tu l-ai văzut".
Și, cumva, a ieșit la iveală,
fiindcă oamenii nu sunt în stare să păstreze un secret.
Și, cumva, Grace l-a văzut.
Poate nu știe că l-a văzut, dar l-a văzut.
Dacă crezi toate chestiile astea despre biserica catolică,
de ce lucrezi pentru ea?
Nu lucrez pentru biserică. Lucrez pentru David.
Și îmi place de David.
Și de tine.
Ptiu!
- Bine, îmi retrag spusele. - Și mie îmi place să lucrez cu tine.
Kristen, putem vorbi?
- Da. - Ne vedem acolo.
În legătură cu aseară...
Nu e nevoie să spui ceva. A fost o greșeală.
- Vreau să fie clar... - E în ordine.
- Chiar nu e treaba mea. - Stai.
În felul ăsta îl văd pe Dumnezeu.
Am avut o epifanie acum multă vreme
și am simțit că Dumnezeu vrea să-mi spună ceva.
Dar de atunci a fost tăcut. Așa că eu...
Facilitez lucrurile.
De aia Leland voia să te întreb despre a doua ta revelație.
- Știe de treaba asta. - Da.
De unde știi că-l vezi pe Dumnezeu
și nu o plăsmuire a imaginației tale?
Nu știu.
Bine.
- O să fii bine? - Da.
M-ai sunat aseară. Ce era?
Nimic. Ceva de care m-am ocupat singură.
- Ce era? - Nimic.
D-le, o căutăm pe Grace.
Ești avocatul ei, ce naiba! Are nevoie de tine acolo, acum.
Da.
Raid anti-imigrație. Ne-au luat câțiva copii.
Statutul de imigrant al lui Grace a expirat, așa că...
De aia voiam să vorbiți cu ea. Ca s-o ajute biserica.
Unde e? Unde e Grace?
A fost luată.
Ce încerci să faci? Să mă sensibilizezi, Kristen?
- Pe bune, ăsta ți-e planul? - E doar un puști.
După al doilea viol la închisoare nu va mai fi.
- Nu, n-a spus el asta. - Ba da, mamă.
Serios. E un psihopat.
Nu poți să te vezi cu el.
Recunoaște, Kristen.
Încerci să mă sensibilizezi, dar n-ai cu cine, crede-mă.
Nu te poți vedea cu el, mamă.
- Au zis când o mută? - Da. În orice clipă.
Poți pleda că va fi persecutată religios dacă e trimisă acasă?
Putem pleda, dar avocații noștri nu sunt încrezători în șansele de reușită.
Voi vorbi cu monseniorul să facă o pledoarie de clemență pentru ea.
Mulțumesc.
Mi-e frică de taberele de reeducare religioasă de la noi din țară.
Daniel Ling.
- Daniel Ling? - Da.
- Poate primi un singur vizitator. - Sunt avocatul ei.
Scuze. David crede că îl poți ajuta.
Bună, David.
- Grace, îmi pare rău de situație. - Nu avem mult timp.
- Ai ceva să mă întrebi? - Da.
Ăsta e codexul Poveglia.
Ultima ta profeție a completat un gol în el.
Biserica crede că poți completa mai multe.
- Monseniorul vrea să... - Pot să-l văd?
Bine.
Corturile medicale au sosit. Se începe din sectorul doi.
Cine vrea să fie consultat, să apeleze la un gardian.
D-le, pot împrumuta niște foi și un pix, vă rog?
Programul de vizită pentru deținuții din sectorul 3 se termină în 5 minute.
Mulțumesc.
Programul de vizită se termină în 5 minute.
Atențiune, supervizori din secțiunea E.
Autobuzele vor ajunge la poarta din sud.
Pregătiți deținuții pentru transfer.
D-le, îi dați asta d-lui de acolo? Mulțumesc.
Către toți comandanții de echipaj,
asta e ultima strigare pentru privilegiile de vizitare.
Autobuzele pleacă în 10 minute.
Deținuții din sectorul 3 să se pregătească pentru transport.
Autobuzul vostru a ajuns.
Hei!
Salutare din Marea Adriatică!
Coniac Salamander.
Un deliciu foarte rar.
După un pahar, se învârte camera cu tine.
Mulțumesc.
Leland, cum ți-e gâtul?
Mai bine. 20 de copci.
Mă face să par mai dur.
Ce e, iubito?
Trebuie să vorbim.
- Fir-ar! M-am grăbit, nu? - Nu e vorba de asta.
- Ba da. - Nu, nu.
Mereu îmi stric relațiile fiindcă devin prea romantic, prea repede.
Nu e vorba de asta. Este...
- E vorba de fiica mea. - Ce? Nu m-a plăcut?
Nu.
- Crede că ai sabotat-o la muncă. - O, nu.
Nu vreau să intru în detalii. Doar...
Trebuie să-mi pun familia pe primul loc.
Familia e totul pentru mine.
Înțeleg.
Familia e totul și pentru mine.
Mulțumesc.
Așadar...
Regret că se termină așa.
Și eu.
Îmi dai un ultim sărut?
Da.
Resincronizare: Laurbest